Окрас акваріумних рибок не завжди буває однотонним. Найчастіше він поєднує кілька відтінків. Лабео біколор – одна з небагатьох донних риб, яка може похвастатися неймовірно контрастними кольорами: тіло – вугільно-чорне, хвіст – яскраво-червоний. У нашій статті ми розповімо вам про те, як правильно утримувати цього чудового водоростеїда, і чи кожна рибка підійде йому в сусіди.
Зміст
Загальні відомості
Лабео біколор, або лабео двоколірний (Epalzeorhynchos bicolor) – прісноводна променепера рибка з родини Коропові. Батьківщиною виду є Таїланд.
Рибка стане відмінним вибором для акваріумів об’ємом понад 200 літрів, адже вона має зовсім не мініатюрні розміри (до 15 см) і оригінальне контрастне забарвлення. Два кольори – чорний і червоний – чудово поєднуються, за що рибка й отримала свій видовий епітет.
Але характер у лабео зовсім не солодощі: дорослі представники виду нерідко виявляють агресію до будь-кого, хто зазіхнув на їхню територію, тому не можна утримувати цих рибок у надто обмежених умовах.
![У забарвленні лабео ідеально поєднуються два кольори – чорний і червоний](https://blog.tetra.net/uk-ua/wp-content/uploads/2022/01/u-zabarvlenni-labeo-idealno-poiednuiutsia-dva-kolory-chornyi-i-chervonyi.jpg)
На нещастя, природні місця проживання лабео біколор піддаються серйозному антропогенному навантаженню. Будівництво гребель, забруднення води відходами виробництв і сільського господарства призвели до різкого скорочення чисельності лабео двоколірного. Це пов`язано з природною загибеллю і з порушенням шляхів міграції під час розмноження. Дійшло до того, що у 1996 році вид був офіційно оголошений вимерлим, але через 18 років у басейні річки Чупхрая виявили невелику локальну популяцію виду, тому він отримав статус «на межі зникнення».
Тим часом у акваріумістиці лабео біколор є поширеною рибкою і зустрічається в акваріумах любителів по всьому світу. На ринок цей вид поставляється з великих рибницьких ферм, де лабео розводять штучно із застосуванням гормональних препаратів.
Лабео двоколірний є водоростеїдом, але досить «ледачим». Тому якщо вам потрібний борець із водоростями, то краще звернути увагу на інші види – сіамського водоростеїда, анциструса, гірінохейлуса.
Зовнішній вигляд
Лабео біколор має струнке, продовгувасте тіло. Розмір дорослої особини у домашніх умовах зазвичай не перевищує 10-12 см, хоча у природі знаходили екземпляри й до 20 см завдовжки. Основу раціону лабео складають водоростеві утворення, тому ротовий апарат у рибки має форму присоски з роговими пластинами. Біля рота розташовані дві пари чутливих вусиків.
![Лабео біколор. Зовнішній вигляд](https://blog.tetra.net/uk-ua/wp-content/uploads/2022/01/labeo-bikolor-zovnishnii-vyhliad.jpg)
У двоколірного лабео добре помітний загострений спинний плавник, що надає йому подібності з акулою. Найпривабливіша риса лабео біколор – його забарвлення. Усе тіло має оксамитовий чорний колір, а хвіст – яскраво-червоний. Такий контраст робить рибку дуже оригінальною. Існує альбіносна форма з білим тілом, червоними плавниками й очима.
У комфортних умовах лабео біколор здатний прожити до 10 років.
Ареал проживання
Історичною батьківщиною лабео біколор є Таїланд. Раніше вид був широко представлений у річках Має Клонг, Чупхрая, Бангпаконг, що впадають у Сіамську затоку. Але наразі збереглися лише невеликі популяції.
Як правило, рибка зустрічається у мілководних (глибиною до 1 м) річках і струмках з густими чагарниками живих рослин. Субстрат піщаний, з великими гілками та камінням. Під час нересту мігрують на значні відстані на затоплені території.
![Марка із зображенням лабео біколор. Таїланд, 1986 р.](https://blog.tetra.net/uk-ua/wp-content/uploads/2022/01/marka-iz-zobrazhenniam-labeo-bikolor-tailand-1986-r.jpg)
Догляд і утримання
Лабео біколор – рибка-самітник. Якщо молоді особини непогано уживаються одна з одною, то з віком територіальність рибок стає яскраво вираженою. Мінімальний рекомендований об’єм акваріума – 200 літрів.
Більшу частину свого життя лабео двоколірний проводить на дні. Для ґрунту краще використовувати пісок або дрібну гальку, бажано з обкатаними краями. Важливо створити якомога більше укриттів, особливо якщо ви утримуєте кілька особин. У цьому вам допоможуть натуральні корчі, керамічні гроти та каміння різного розміру.
![Лабео біколор у акваріумі з живими рослинами](https://blog.tetra.net/uk-ua/wp-content/uploads/2022/01/labeo-bikolor-u-akvariumi-z-zhyvymy-roslynamy.jpg)
Обов’язково створіть ділянки із живими рослинами. Наприклад, можна висадити папороті чи анубіаси.
У природі лабео біколор живуть у проточній чистій воді з великою кількістю кисню. Тому в акваріумі не можна обійтися без продуктивного фільтра та системи аерації. Раз на тиждень варто підмінювати 20% води на свіжу. Не варто забувати, що вода з-під крана може бути небезпечною для двоколірного лабео, адже нерідко в ній виявляють хлор і важкі метали. Швидко підготувати воду для замін допоможе кондиціонер Tetra AquaSafe. Додавайте 5 мл засобу на кожні 10 л води й можете сміливо вливати її в акваріум.
Оптимальні параметри для утримання: Т=23-27°С, pH=6.5-8.5, GH=6-18.
Сумісність
Лабео біколор дуже неоднозначна рибка щодо спільного проживання з іншими видами риб. Молоді особини досить полохливі, завжди ховаються й ні з ким не конфліктують. Проте коли вони дорослішають, ситуація кардинально змінюється. Територіальність двоколірного лабео різко зростає, й він починає агресивно проганяти багатьох сусідів зі своєї території.
Але це не означає, що лабео біколор зовсім не підходить для утримання в загальному акваріумі, просто до вибору сусідів слід підходити більш ретельно.
![Лабео краще утримувати поодинці](https://blog.tetra.net/uk-ua/wp-content/uploads/2022/01/labeo-krashche-utrymuvaty-poodyntsi.jpg)
У максимальній зоні ризику рибки, що живуть на дні, наприклад, крапчасті сомики та торакатуми. Їм може серйозно дістатись від агресивного лабео. В такій же ситуації часто опиняються гірінохейлуси та сіамські водоростеїди. З боціями справи кращі, проте й тут не можна повністю виключити ймовірність конфліктів. Єдине, що може згладити агресію – великий обсяг акваріума та безліч різноманітних укриттів.
Найкраще підбирати в якості співмешканців види середнього розміру, які плавають у товщі води. Наприклад, барбуси, райдужниці, молінезії, мечоносці, тетри, скалярії, конго, малабарські даніо стануть відмінним вибором.
Годування лабео біколор
За своєю природою лабео двоколірні – водоростеїди, тому дуже важливо, щоб у раціоні рибок було достатньо рослинної їжі. Як і будь-які придонні види, лабео біколор харчуються переважно у нижніх прошарках акваріума, а це означає важливість того, щоб корм швидко опускався на дно. Здоровий ріст і розвиток рибок підтримуватимуть лише збалансовані за основними поживними елементами корми. Відмінним вибором для годування лабео біколор стануть таблетки Tetra Pleco Tablets і пластинки Tetra Wafer Mix. До їх складу входять водорость спіруліна та високоякісні тваринні протеїни, які забезпечать рибок максимально різноманітним і повноцінним харчуванням.
![За своєю природою лабео – водоростеїди](https://blog.tetra.net/uk-ua/wp-content/uploads/2022/01/za-svoieiu-pryrodoiu-labeo-vodorosteidy.jpg)
Розмноження та розведення
Отримання потомства лабео біколор – досить важке завдання, воно під силу лише досвідченим акваріумістам. Це пов`язано з необхідністю робити гормональні уколи, без яких процес розмноження просто не запускається.
Відрізнити самця від самки проблематично: чоловічі особини стрункіші та яскравіше забарвлені. Статевої зрілості рибки досягають у віці 1-2 років.
Нерестовий акваріум повинен мати об’єм не менше 150 літрів, а рівень води – близько 40 см. Нерест груповий – необхідні 2 самці та 1 самка. За тиждень до нересту їх необхідно розділити та рясно годувати. Далі проводять ін’єкції гормонів і поміщають лабео до нерестового акваріума. Нерест проходить дуже активно, самці переслідують самку та вибивають із неї ікру. Вона має зелене забарвлення і розмір близько 1,5 мм. Плодючість самки досягає 1-3 тис. ікринок. Виробників потрібно відсадити, щоб вони не поласували власним потомством.
Інкубація ікри триває 12-16 годин, після чого відбувається масове викльовування личинок. Це призводить до різкого помутніння води, з цієї миті знадобляться часті підміни води. Самостійно мальки здатні харчуватись уже за три дні. На жаль, у перші два тижні, як правило, спостерігається масова загибель мальків (нерідко до 50%), але ті, що вижили, дуже швидко ростуть, досягаючи 3 см у віці близько року.